Tiimi7_teema4

=**Millainen merkitys oppimisen itsesäätelyllä on teknologiatuetussa opiskelussa?**=

Itsesäätely
Itsesäätelyllä tarkoitetaan oppijan omaa aktiivisuutta oppimisprosessin aikana. Sillä tarkoitetaan niitä toimia, joilla oppija pyrkii säätelemään oppimisprosessiin liittyviä aktiiviteettejä oppimisen kannalta mahdollisimman suotuisaksi. Jokainen oppijalla omat keinonsa pitää yllä oppimisprosessin etenemistä.

Itsesäätelyn toiminnot voidaan jakaa neljään eri ryhmään:
 * 1) suunnittelu
 * 2) tarkkailu
 * 3) kontrolli
 * 4) arviointi

Suunnitteluvaiheessa oppija asettaa ne tavoittee johon hän pyrkii oppimisprosessin aikana sekä suunnittelee miten hän tulee saavuttamaan asetetut tavoitteet. Oppimisprosessin aikana oppija tarkkailee omaa edistymistään ja pyrkii kontrolloimaan toimintaa suhteessa asettamiin tavoitteisiin ja esimerkiksi poistamaan oppimista haittaavia häiriötekijöitä. Oppimisprosessin päätyttyä oppija arvioi omaa toimintaansa ja pyrkii löytämään ne aspektit. jotka toimivat hyvin ja ne jotka kaipaavat parannusta muokatakseen tulevia oppimistilanteitaan paremmiksi. (Järvenoja & Järvelä, 2006; Juntti, K., Luento 31.10.2007)

Oppimisen itsesäätelyn keinot, joilla oppija pyrkii vaikuttamaan eri oppimiseen vaikuttaviin tekijöihin, voidaan jakaa neljään eri osa-alueeseen:


 * 1) motivationaalinen itsesäätely
 * 2) kognitiivinen itsesäätely
 * 3) emotionaalinen itsesäätely
 * 4) ympäristön itsesäätely

Motivationaalisella itsesäätelyllä oppija pyrkii vaikuttamaan omaan motivaationsa ja kiinnostustaan oppimista kohden. Motivaation rooli oppimisessa voidaan nähdä oppijan kokemuksena kuinka mielekkääksi hän kokee oppimisen ja kuinka kovasti hän jaksaa panostaa tavoitteiden saavuttamiseksi (Järvenoja & Järvelä, 2006, s.97). Motivationaalisen itsesäätely voidaan nähdä "tavoitteellisen toiminnan jatkamisena kilpailevista motiiveista tai vastoinkäymisistä huolimatta" (Järvenoja & Järvelä, 2006, s.91) Kognitiivisella itsesäätellyllä tarkoitetaan mm. erilaisten oppimistrategioiden käyttöä ja säätelyä oppimisprosessin aikana. Se sisältää myös oppijan omaamien metakognitiivisten taitojen hyödyntämistä. Kognitiivinen itsesäätely liittyy läheisesti niihin konreettisiin keinoihin miten oppija tehostaa omaa oppimistaa. Yksinkertaisimmillaan tämä voi olla esim. tekstin alleviivaamista. Emootionaalisen itsesäätelyn kautta oppija pyrkii säätelemään oppimiseen liittyviä tuntemuksiaan. Tällöin hän pyrkii mm. esim hakemalla positiivisia kokemuksia oppimisprosessista muokkaamaan asennettaan positiiviseksi kohti oppimista. Ympäristön itsesäätelyllä oppija pyrkii muodostamaan sekä fyysisestä, että sosiaalisesta oppimisympärstöstään mahdollisimman suotuisan. Tämän tyyppinen itsesäätely liittyy esim. oppimistilanteen fyysisen tilan säätelyyn, esim. hiljaisen tilan valinta, ja sosiaalisen ympäristön säätelyyn, esim. ryhmän valinta. (Juntti, K., Luento 31.10.2007)

Oppimiseen liittyy myös volitionaalinen oppimisen kontrollointi. Volitionaalinen oppimisen kontrolli voidaan nähdä osaksi oppimisen itsesäätelyä, mutta se eroaa itsesäätelystä siinä, että itsesäätelyssä säädellään sitä "tilaa", jossa oppiminen tapahtuu, kun taas volitionaalinen kontrollissa yksilö pystyy suuntaamaan toimintansa oppimmisprosessiin motiviaatiosta huolimatta. Esimerkiksi oppija pystyy valitsemaan "epämieluisamman" tehtävän kilpailevasta motivaatiosta huolimatta, sillä hän on sitoutunut pitkäjänteiseen oppimiseen ja näin ollen pystyy ylittämään motivaation puutteen aiheuttaman vastuksen tehtävän suorittamiselle.

Teknologia ja itsesäätely
Nykymuotoiset oppimisimpäristöissä korostuu ajatus, että oppijan on oltava aktiivinen ja otettava vastuu omasta oppimisestaan. Tämän kaltainen tilanne vaatii, että opiskelija on halukas ja sitoutunut oppimaan (Järvenoja & Järvelä, s.97). Näin ollen opiskelijan taidot hallita omaa oppimistaan korostuvat. Itsesäätely voi myös olla haastavampaa ja se on oltava "itsetietoisempaa" sillä tietolähteet laajoja ja monipuolisia ja ns. "helpot reitit" ovat usein lähempänä (esim. internetissä tarttuminen heti ensimmäiseen lähteeseen).

Tarkasteltaessa teknologian ja itsesäätelyn yhteyttä voidaan sanoa, että itsesäätelyä on tarkasteltu ja tuettu pääasiallisesti kognitiivisen ja ympäristön itsesäätelyn kannalta. Motivaationaalisen ja emotionaalisen itsesäätelyn tukeminen ja tarkastelu on yleensäkin vaikeaa, sillä kyseessä on ihmisestä itsestään nouseva "voima", joka on hyvin subjektiivinen ja näin ollen sen tarkastelu ulkopuolelta on haastavaa.

Kognitiivisen itsesäätelyn kannalta tarkasteltaessa uusissa oppimisympäristöissä oppijan on mahdollista hallita mm. oppimisen tueksi tarkoitetun kontrollin, strukturoinnin ja esitettävän tiedon määrää. Näin ollen ne tarjoavat myös mahdollisuuksia oman oppimisprosessin säätelylle soveltamalla erilaisia oppimista tukevia strategioita. Teknologiset oppimisympäristöjen avulla on mahdollista myös pyrkiä kehittämään oppijan itsesäätelytaitoja analysoimalla niitä ja opettamalla parempia taitoja (Järvenoja & Järvelä, s. 93). Kuten aijemmin on mainittu, on myös yksilön metakognitiivisten taitojen kehittäminen edellä mainitulla tavalla mahdollista. Tätä nykyä oppimisympäristöt tarjoavat mahdollisuuksia yhteisölliseen toimintaan. Tällöin ryhmä tarjoaa myös tukea oppimiseen.

Koska teknologisen oppimisympäristön voidaan katsoa olevan erottamaton osa fyysistä oppimisympäristöä voidaan sanoa, että siihen liittyy myös ympäristön itsesäätely. Teknologian kannalta ympäristön itsesäätely voisi mahdollisesti tapahtua esim. eri tyyppisen personoinnin ja kustomoinnin kautta.

Tarkastellessa oppimisympäristöjä motivationaaliselta ja emotionaaliselta kannalta voidaan havaita järjestelmien erityisesti vaikuttavan oppimisen motivaatioon järjestelmän laadun kautta. Mikäli teknologinen oppimisympäristö on rakennettu hyvin, järjestelmän tarjoama hyöty motivoi käyttäjää opiskelemaan ja näin. Tämä voi tapahtua mm., kun "oppimisympäristö tukee oppimismotivaatiota tarjoamalla mahdollisuuksia mielekkäiden tavoitteiden asettamiselle ja välineitä oppimisprosessin säätelylle" (Järvenoja & Järvelä, s. 97).

Teknologian vaikutus oppimiseen motivationaalisesta ja emotionaalisesta näkökulmasta liittyy läheisesti oppimisympäristön tarkasteluun. Tällaisessa tilanteessa teknologian on väline ja ympäristö, jossa oppiminen tapahtuu. Näin ollen sen on mahdollista vaikuttaa oppimisen motivaatioon ja siihen liittyviin tuntemuksiin laajalti. Mikäli järjestelmä on esim. käytettävyydeltään, toiminnallisuudeltaan ja luotettavuudeltaan heikko, se passivoi käyttäjiä. Jo pelkästään heikon visuaalisen ulkoasun voidaan katsoa vaikuttavan oppijan emootioihin oppimistilannetta kohtaan heikentäväsi. Käyttäjän oppimisen motivaatioon ja siihen liittyviin tuntemuksiin voi edelleen heikentävästi vaikuttaa kokemus, että hänen ei ole mahdollista hallita toimintaympäristöään. Mikäli järjestelmä ei vastaa tarpeeksi käyttäjien odotuksia tai on suoranaisesti niiden vastainen, käytäjille voi muodostua tietojärjestelmä tieteistä tuttu tilanne, jolloin käyttäjät suorastaan vastustavat järjestelmää. Tietojärjestelmätieteissä on kuvattu, että kyseisen kaltaisen ilmiön muodostuminen ei vaadi suuriakaan heikkouksia järjestelmältä.

Teknologia-liupalaupa (Samin paasaukset):

Erityisesti yksi kohta artikkelissa särähti "Verkko-opiskelija joutuu tosinaan pinnistelemään saadakseen itsensä tietokoneen ääreen opiskelemaan, vaikka ulkona olisi kaunis ilma tai televisiossa menossa mielenkiintoinen ohjelma eikä kukaan ole patistamassa opintojen ääreen. Yksi syy siihen, että pitkäjänteinen sitotuminen verkko-opiskeluun on osoittautunut vaikeaksi, saatta löytyä siitä, että se usein edellyttää opiskelijoilta jatkuvaa ja aktiivista volitionaalista kontrollia." (Järvenoja & Järvelä, 2006, s. 92)

Miten verkko-opiskelu eroaa normaalista akateemisen vapauden piirissä tapahtuvasta opiskelusta? Tässäkin vastuu opinnoista on vain ja ainoastaan opiskelijalla itsellään, joten onko teknologia todellakin tässä se suurin vaikutin?

Kun keskustellaan teknologian vaikutuksista oppimiseen tulisi teknologiaa käsitellä erillään opetukseen, oppimiseen ja opiskeluun liittyvistä tekijöistä, jotta keskustelu teknologian hyödyistä tai haitoista ei keskittyisi tarkastelemaan oppimiseen yleensä liityviä aspekteja. Teknologia on oppimisen väline ja sitä tulisikin käsitellä välineenä tarkasteltaessa sen vaikutuksia.

Lähteet:

Järvenoja, H. & Järvelä, S. (2006). Motivaation ja emootioiden säätely oppimisprosessin aikana. Teoksessa: Oppimisen teoria ja teknologian opetuskäytäntö. Helsinki: WSOY.

Juntti, K. (2007). Luento. "Motivaatio ja itsesäätely oppimisessa".