tiimi7_teema2_draft


 * Teema 2: Mitä tarkoitetaan ns. uudenlaisilla osaamisen ja asiantuntijuuden vaatimuksilla ja miten ne liittyvät koulutusteknologiaan?**

- työtehtävien muuntuminen - tietointensiivisemmiseksi - muutosten nopeutuminen - työkentän muuntuminen - muutos kohti tietoyhteiskuntaa - asiantuntijuuden korostuminen - työtehtävien monimutkaistuminen

- globalisaatio - jaettu asiantuntijuus (yleisnerouden katoaminen) - hajautettu kognitio - tietämyksen jako (jakajalle myös oman ymmärryksen syventäminen)

- asiantuntijuus nykyään: - metakongnitiivisten taitojen korostaminen - "tieto siitä mitä tietää" - oman osaamisen ja toiminnan hallinnointi ja analysointi - toiminnot ja taidot ei niinkään tiedot (tarvitaan kuitenkin pohjatietämys jostain alueesta) - osaamis ja ymmärryskentän laajentaminen uusille sovellusalueille - mukautumiskyky, kykyomaksua, MUIDEN OSAAMISEN HYÖDYNTÄMINEN.. - asiantuntijuus on tapa toimia ja ajatella - näkemys, että pystytään tähän nykyään yhdessä, ei erikseen - asiantuntijalle tyypillisiä toimintamalleja - nykyään muutosvauhti pakottaa tähän - pakko pysyä mukana ja pystyä mukautumaan (asiantunteva tyyli) - aiemman tietämyksen / osaamisen hyödyntäminen (assimilaatio / akkomodaatio) - tacit knowledge oleellinen osa asiantuntijuutta - miten se kehittyy, miten sitä hyödynnetään, miten sen muodostumista voidaan tukea - liittyminen oppimiseen - tiedon jakaminen - ei voida käydä mielekästä vuoropuhelua muutoin

- kouluissa halu opettaa asiantuntijalle tyypillisiä toimintamalleja

- miten tätä voidaan tukea - oppimisympäristöt - asiantuntevien toimintamallien etsintä, havainnointi ja tutkiminen - näiden mallien hyödyntäminen normaali oppijan käyttöön ja ohjaaminen näiden huomioiden mukaisesti - toiminnallinen tuki - metakognisten taitojen analysointi ja kehittäminen - hiljaisen tiedon ulkoistaminen (nonaka & takeutchi) - kisällioppimisen tukeminen?? - verkostoituminen - miten hallinnoida osaamista eri ihmisten välillä - miten löytää se henkilö joka tuottaa/tietää/osaa - verkostojen hallinnointi - teknologia ei tee oppimisesta helpompaa tai nopeampaa - pääsy tietoon voi helpottua - se kuitenkin voi tarjota mahdollisuuden erilaiseen oppimiseen mikä ei ilman teknologiaa olisi mahdollista

- oppiminen on vaikea sovellusalue

- yhteisö

- teknologian arkipäiväistyminen - ylipäänsä kaikilla elämän osa-alueilla



=**Mitä tarkoitetaan ns. uudenlaisilla osaamisen ja asiantuntijuuden vaatimuksilla ja miten ne liittyvät koulutusteknologiaan?**=

Muuttuva yhteiskunta (mikä on nykytilanne, miksi se korostaa asiantuntijuutta ja osaamista)
Tarkastellessa yhteiskunnallisten ja kultuurillisten muutosten määrää ja laajuutta esim.1800-luvun ihmisen ja nykypäivän ihmisen elämän aikana voidaan todeta niiden määrän moninkertaistuneen ja ilmiöiden monimutkaitumineen. (yksittäisen ihmisen elinaikanaan kohtaamien muutosten määrä).

Nykypäivänä tiedon ja tietämyksen merkitys vallan välineenä ja taloudellisena resurssina on korostunut. Kehitys on johtanut tilanteeseen, jossa länsimaisten valtioiden on enää mahdotonta kilpailla perinteisillä tuotannon aloilla. Näin ollen ollaan ajauduttu tilanteeseen, jossa ainoa todellinen kilpailu valtti on korkeatasoinen tieto ja tietämys. Tämän kehityksen myötä on syntynyt käsite tietoyhteiskunnasta, joka on muuttanut ihmisten toimintaa yhteiskunnassa syvällisesti.

Ilmeistä on, että maailma ja sen hallitsemisessa tarvittavat tiedot ja taidot ovat muuttuneet perusteellisesti ja usein vaikeasti ennustettavalla tavalla. (Asanti et al., s.88). Nyky-yhteiskunnan työn käsitettä kuvastavat muutosten nopeus, vaatimus joustavuuteen ja yhä monimutkaisemmat ja tietointensiivisemmät ongelmat, joiden ratkaisemiseen ei riitä enää yksittäisen henkilön panos. Nykyään yksittäisiset aihealueet, esim. joita hyödynnetään taloudellisesti, on tutkittu ja hyödynnetty erittäin pitkälle. Tämän on johtanut tilanteeseen, jossa ainut mahdollisuus uusien resurssien löytämiseen tapahtuu innovoinnin kautta. Tärkeää ei siis ole se kenellä on tietoa, vaan se, kuka sitä osaa tuottaa ja välittää. (Asanti et al.,s. 89).

Asiantuntijuuden käsite ja sen vaatimukset nyky-yhteiskunnassa
Tämän hetkinen tietoyhteiskunta ei toimi ilman asiantuntijoita, jotka mahdollistavat sen infrastruktuurin kehittymisen, siinä toimimisen ja sen hallinnoinnin. Aijemmin asiantuntijuus nähtiin pelkkänä poikkeuksellisena yleistyneenä taitona, sekä laajana tietämyksenä, jostain aihealueesta. Nykyaikainen asiantuntijuus korostaa enemmän henkilön taitoja enemmän kuin tietoutta, vaikkakin jokainen asiantuntija tarvii perustietämyksen aihealueestaan. Asiantuntijuus nykyään voidaankin mieltää ns. asiantunteviksi toimintatavoiksi.

Koska tänä päivänä korostuu ihmisen taito toimia osana monimutkaista verkostoa, joissa tietämys ja tehtävät ovat jakautuneet useiden ihmisten kesken, on tällaisessa verkossa toimiminen ja tämän niin sanotun hajautetun asiantuntijuuden hallinta on yksi keskeisistä asiantuntijuuden osista. (Asanti et al., s.94) Näiden lisäksi asiantuntijuuden yhteisöllisiä puolia on alettu myös havaita. Asiantuntija toimii aina osana yhteisöä, johon hän on kasvanut. Tällä yhteisöllä on omat käytänteensä ja kultuurinsa. Jo pelkästään näissä yhteisöissä toimimiseen liittyy valtava määrä ns. hiljaista tietoa (tacit knowledge), jonka tärkeys muutekin osana asiantuntijuutta on yhä korostunut.

Nykyaikainen yhteiskunta taritsee yhä enemmän asiantuntevaa henkilöstöä, joka pystyy yhä parempiin suorituksiin. Näin ollen asiantuntijamaisuutta pyritään korostamaan jo koulutasolla ja kasvattamaan ihmiset jo nuorena toimimaan asiantuntijalle ominaisin tavoin.

Tämän päivän yhteiskunta asettaa asiantuntijoilleen vaatimuksen ymmärtää omaa oppimistaan. Analysoimalla omia metakognitiivisia taitojaan henkilön on mahdollista muokata niitä. Samalla on mahdollista Nonakan ja Takaeuchin tiedon luomisen mallin mukaan muuntaa hiljainen tieto asiantuntevista toimintamalleista eksplisiittiksi. Näin ollen mahdollistuu niiden opettaminen ja jakaminen muille. Tämän kaltainen toiminta korostuu yhä edelleen sillä koulumaailma ja työelämä linkittyvät yhä enemmän ja näin ollen kerättyjä taitoja voidaan siirtää edelleen.(Asanti et al., s.109)

Koska nykyiset työtehtävät on yhä enenemmissä määrin hajautettu tarvitaan myös keinoja tukea tämän kaltaista verkottunutta toimintaa. Tällöin on tarve hallinnoida henkilöiden välistä ja laitteiden omaavaa tietämystä, joka mahdollistaa tarvittavan suorituksen. (Asanti et al., s.93)

Asiantuntijuudessa on yhä enenevässä määrin kyse yhteisöllisestä toiminnasta. Näin ollen tarvitaan myös tukea tämän kaltaiselle toiminnalle. Koska asiantuntijayhteisöt ovat tätä nykyä usein globaaleja voidaan nähdä, että ne tarvivat yhä uusia keinoja kommunikoida keskenään. Tämä mm. siksi, että vaikkakin henkilöitä ei olisi jaettu suoranaisesti eri ryhmiin, muotoutuu heidän välilleen epämuodollisia ryhmiä, joissa ihmiset toimivat. (Asanti et al., s.95) Tällaisten ns. käytännön yhteisöjen syntyminen ja toiminta on nykyään erittäin arvostettua innovatiivisessa organisaatiossa. Kuten aijemmin mainittiin innovaatio on yksi keskeinen nykyorganisaation voimavara. Näin ollen asiantuntijat tarvivat tukea tämän kaltaisen toiminnan tukemiseen.

Teknologinen tuki asiantuntijuuteen
Aiemmin kerrotun kuvauksen mukaisesti, asiantuntijuudessa on kyse erittäin kompleksisesta kokonaisuudesta. Se sisältää valtavan määrän aspekteja joiden tutkiminen itsessään on äärimmäisen vaikeaa. Tästä esimerkkejä ovat hiljaisen tiedon muodostuminen ja hyödyntäminen sekä tarkoituksen mukainen toiminta epäformaaleissa yhteisöissä. Koska pelkästään oppimisen tukeminen teknologialla on jo itsessään erittäin haastavaa, on vaikea kuvitella, että miten sen kulminoivaa asiaa pystyttäisiin tukemaan vielä paremmin. Asiantuntijuudessa on kysymys aina henkilön persoonallisesta tavasta hyödyntää hankittuja tietoja ja taitoja, olemassa olevaa tietoa sekä muita ihmisiä.Näin ollen tapoja tehdä on helposti yhtä paljon kuin tekijöitä. Pelkästään yhteisöllistä osaa asiantuntijuudesta tarkasteltaessa voidaan huomata miten tarpeellinen suora interpersonaalinen kommunikointi on sen kehittymiselle.Tämän lisäksi asiantuntijuus voidaan katsoa olevan äärimmäisen luova ominaisuus. Näin ollen yritys tukea tai ohjata asiantuntijuutta ja siihen kehittymistä kokonaisvaltaiseksi saattaa pian tukahduttaa sen kokonaan asettamalle senaivan liian ahtaaseen muottiin.

Kuitenkin pienissä osissa tukeminen on varmastikkin mahdollista. Esim. edellä mainittujen metakognitiivisten taitojen kehittäminen kohti asiantuntevampaa tapaa toimia voisi toimia erilaisten oppimisympäristöjen ja niiden toiminnallisen tuen kautta. (Saariluoma et al.,s.161 & s.166) Tämän lisäksi hedelmällistä voisi olla pyrkiä tukemaan pinnallisella tasolla asiantuntijayhteisöjen toimintaa ja verkottumista. Yksi tapa olisi mm. mahdollistaa eri tyyppisten vapaitten epämuodollisten ryhmien syntyä esim. organisaatioiden sisällä, joka näin ollen myös vaikuttaisi mahdollisesti innovoinnin tukemiseen. (Asanti et al., s.97) Verkottumista ja verkostojen hallintaa voisi myös olla mahdollista tukea muodostamalla ns. "osaamistietokantoja", jotka helpottaisivat tarvittavien tiejen ja taitojen hallussapitäjien ja niiden tuottajien löytämisen.

Lähteet:

Asanti, R., Lehtinen, E. & Palonen, T. (2002). Työelämän muutokset ja osaamisen haasteet. Teoksessa Oppiminen ja opettajuus. Toim. Lehtinen, E. & Hiltunen, T. Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan julkaisuja.

Hakkarainen, K., Lipponen, L., Muukkonen, H. & Seitamaa-Hakkarainen, P. 2001. Oppimisympäristöjen kognitiivinen tutkimus. Teoksessa P. Saariluoma, M. Kamppinen & A. Hautamäki (toim.) Moderni kognitiotiede.

- epämuodollisten ryhmien muodostamisen tarve (s. 95)

- voiko nykyaikaisten vaatimusten mukaista oppimisprosessia / asiantuntijuuden määritelmää tarkastella enää yhdellä tasolla (pedakogisesta näkökulmasta), kuitenkin on täysin selvää, että siihen liittyy todella paljon viestinnällisiä ihmisen vuorovaikutukseen liityviä elementtejä informaatio, tieto ja ymmärrys

Tieto ja informaatio ovat pitkälle synonyymejä, asiantuntija tarvitsee pikemminkin ymmärrystä, joka koostuu tiedosta ja saatavilla olevasta informaatiosta. Asiantuntijan ei tarvitse tietää miten jokin asia toimii, vaan hän voi saatavilla olevan informaation ja oman ymmärryksensä perusteella tehdä perusteltuja - akateemisia - arvauksia siitä, miten hänen tulee toimia ja mikä seuraava askel tulee olemaan. Tällöin ei voida siis puhua tiedosta, koska asiantuntijalla ei vielä ole varmaa tietoa siitä miten asia varmasti on.

- nykyaikainen asiantuntijuus - asiantuntevat toiminta mallit -

- vaatimukset - oman oppimisen hallinta, jotta voidaan hallita omia käytänteitään - "asiantuntevien" toimintamallien analysointi välittäminen - hiljaisen tiedon muuntaminen eksplisiittiseksi ja formaaliksi, jotta se

voidaan jakaa - verkostojen ja hajautetun asiantuntijuuden hallinta - yhteisöllisyyden tukeminen - yksilön kasvaminen osaksi asiantuntija yhteisöä - joustavuuden ja nopeuden tukeminen (knotworking) - innovoinnin tukeminen - tietämyksen luonti

- innovoinnin ongelma