tiimi6_teema4


 * Millainen merkitys oppimisen itsesäätelyllä on teknologiatuetussa oppimisessa?**

Teknologiatuetussa oppimisessa kohdataan useita erilaisia haasteita, ja yleensä vielä samanaikaisesti. Verkko-opiskelu saattaa olla pitkäkestoista, tehtävät haastavia ja opiskelijaa ohjataan ”normaalia” luokkatyöskentelyä vähemmän. Opiskelijalta vaaditaan pitkäjänteisyyttä ja vastuunottoa. (Järvenoja & Järvelä, 2006, 92.) Tämä herättääkin kysymyksiä verkko-opiskeluun sopivasta kohderyhmästä.

Eräs syy siihen, että esim. pitkäjänteinen sitoutuminen teknologiatuettuun opiskeluun voi muodostua haasteeksi, on sen opiskelijalta edellyttämä ja aktiivinen volitionaalinen eli tahdonalaisten tekojen kontrolli. Volitiolla tarkoitetaan opiskelijan tahdonalaisia pyrkimyksiä kontroloida erilaisia tekijöitä, jotka voivat haitata oppimistehtävän etenemistä tai ohjata opiskelijan mielenkiintoa pois oppimistehtävästä. Volitio on sinnikkyyttä pyrkiä kohti tavoitteita, tarvittaessa vaikka ”läpi harmaan kiven”. (Järvenoja & Järvelä, 2006, 88,92.)



Volitio koostuu valintamotivaatiosta ja toimeenpanevasta motivaatiosta. Motivationaalisessa vaiheessa tehdään valintoja ja sitoutumisvaiheessa asetetaan tavoitteet. Volitiota tarvitaan tavoitteisiin pääsemisessä, siis silloin kun motivaatio heikkenee tai oppimisessa on ongelmia. (Järvenoja & Järvelä, 2006.)

Järvenoja ja Järvelä toteavat artikkelissaan, että volitio on osa oppimisen motivaationaalista itsesäätelyä (2006, 89). Näille molemmille käsitteille, sekä volitiolle että oppimisen itsesäätelylle, on yhteistä tavoitteisiin sitoutuminen, vastuun ottaminen omasta oppimisesta ja toiminnan ylläpitäminen. Volition teoria korostaa kuitenkin erityisesti oppimisprosessin aikaisia kontrolli- ja säätelyprosesseja, ja se voidaan nähdä keskeisenä tekijänä motivaationaalisen toiminnan säätelyssä. (Järvenoja & Järvelä, 2006, 89.)

Oppimismotivaatiolla tarkoitetaan kykyä saavuttaa tavoitteita ja ylläpitää motivaatiota. Itseä koskevat käsitykset vaikuttavat oppimismotivaatioon. Oppijalla on omat keinoja motivaation säilyttämiseen. (Järvenoja & Järvelä, 2006.) Motivaatio saa ihmiset tekemään asioita. Oppimisen motivaatioon vaikuttavat oppimistilanne, sosiaalinen ympäristö ja teknologia. Motivoitunut oppija on ahkera ja asiasta kiinnostunut, ja uskoo omiin kykyihinsä saavuttaa tavoitteet. (Juntti, 2007.) Jos motivaatio kuitenkin uhkaa ”loppua”, voidaan sitä pyrkiä ylläpitämään volitionaalisten kontrollistrategioiden, erityisesti motivationaalisten tai emootionaalisten kontrollistrategioiden avulla (Järvenoja & Järvelä, 2006, 89).

Emootionaalisia kontrollistrategioita käyttäessään opiskelija pyrkii hallitsemaan niitä tunnetiloja, jotka saattaisivat häiritä tai estää tavoitteellista toimintaa ja pienentää motivaatiota. Yksinkertaisimmillaan tämä tarkoittaa esim. tilanteen hyvien puolien korostamista tai aiempien onnistumisen kokemusten mieliinpalauttamista. (Järvenoja & Järvelä, 2006, 90.)

Motivationaalisia kontrollistrategioita käyttäessään opiskelija pyrkii tehostamaan oppimisen motivoivia puolia. Tämä tarkoittaa sitä, että opiskelija pystyy jatkamaan toimintaansa kilpailevista motiiveista tai vastoinkäymisistä huolimatta, ja samalla hän mahdollisesti myös pyrkii lisäämään joko toiminnan merkitystä tai sen kiinnostavuutta. (Järvenoja & Järvelä, 2006, 91.)

Itsesäätelyksi kutsutaan oppijan toimintoja, joilla hän kontrolloi ja säätelee oppimista. Tässä korostuu oppijan vastuu tavoitteiden asettajana ja oman oppimisprosessin ohjaajana. (Järvenoja & Järvelä, 2006.) Oppimisen itsesäätelyä voidaan tukea ongelmakeskeisillä lähestymistavoilla, tutkivalla työskentelyllä, sosiaalisella vuorovaikutuksella ja yhteisöllisellä tiedon rakentamisella. Opettajan rooli on olla aloitteentekijänä, oppimisprosessin ohjaajana ja palautteen antajana. (Juntti, 2007.)

Juntti (2007) totesi luennossaan, että oppimisen itsesäätelystrategioina voivat toimia palkkiot, rangaistukset, tavoitteellisuus, kiinnostuneisuuden lisääminen, oppimisympäristöön vaikuttaminen, attribuutioiden kontrolli, minäpystyvyyden tunteen säätely ja emootioiden säätely. Jokainen turhautuu joskus, mutta hyvä oppija osaa nopeasti selviytyä turhautumisistaan. (Juntti, 2007.)



Teknologian käyttö oppimisen ja opetuksen tukena on viimeisten vuosikymmenten aikana tullut osaksi arkea. Se edellyttää opiskelijalta taitoa säädellä omaa oppimista, motivaatiota ja hallita omia emootioita. On keskeistä ymmärtää, että sitoutuminen teknologiatuettuun oppimiseen ei ole itsestäänselvää, eikä motivaation syntyminen ja sen säilyminen taattua. Itsesäätely ja volitionaalisten kontrollistrategioiden käyttö onkin erityisen tärkeää juuri sellaisissa opinnoissa, joissa kukaan toinen ei ohjaa ja ota vastuuta opiskelijan oppimisprosessista. Teknologia voi kuitenkin myös auttaa opiskelijaa itsesäätelyssä ja oppimisen tavoitteiden saavuttamisessa. Teknologian avulla opiskelija saa tietoa oppimisen etenemisestä ja kriittisistä pisteistä, jolloin itsesäätelyä tarvitaan. (Järvenoja & Järvelä, 2006, 97-99.)

Muutamilla verkko-kursseilla opiskelleina olemme huomanneet, että verkko-opiskelussa on hyvä olla aikataulu, koska muuten tuotoksia saattaa jäädä syntymättä. Välietapit ja niiden kontrollointi auttavat opintojen etenemisessä. Jos opiskelijoiden on tarkoitus osallistua keskustelualueella keskusteluun, joudutaan usein määrittelemään, kuinka paljon jokaisen pitää osallistua, jotta keskustelua saadaan aikaiseksi. Oman käsityksemme mukaan, opiskelijat odottavat ja tarvitsevat opettajan palautetta suhteellisen paljon, jotta keskustelu ja kommentointi etenevät. Siinä suhteessa verkko-opiskelu muistuttaa normaalia luokkahuoneen opetuskeskustelua, jossa opettajaa tarvitaan keskustelun eteenpäin viejänä. Onko opiskelijoiden motiivina suoriutua kurssista mahdollisimman vähällä ja minimiosallistumisella vai todella paneutua asiaan oppiakseen ja ymmärtääkseen? Perimmäinen motiviivi varmasti näkyy osallistumisaktiivisuuden määrässä ja osallistumisen laadussa. Uuden oppimisympäristön käytön opettelu vie alussa opiskelijan voimavaroja pois itse asiasisällön oppimisesta. Tosin uuden teknologian käytön oppiminen on myös arvokasta oppimista ja usein yhden oppimisympäristön hallitseminen auttaa sisäistämään uuden oppimisympäristön nopeammin.

Oppimisen itsesäätelyä voi opetella ja ”epäonnistumisista” voi oppia tekemällä ensi kerralla toisin. Opimme sosiaalisessa vuorovaikutuksessa, joka myös vaikuttaa oppijan motivaatioon. Sosiaaliset oppimistilanteet sekä motivoivat (ryhmän paine) että voivat aiheuttaa myös voimakkaita ristiriitoja. (Juntti, 2007.)Parhaimmillaan me-henki saa yksilön työskentelemään parhaansa mukaan koko ryhmän hyväksi ja myös ryhmä osaa iloita yhden jäsenen onnistumisista. Tällöin kaikki saavuttavat enemmän ryhmänä, kuin mihin kukaan olisi yksin pystynyt.

Artikkelin lopussa on mielestämme hyvin kiteytetty se mikä voi olla tulevaisuuden menestyjän profiili. Menestyjä ei ehkä tiedä eniten, mutta hän pystyy säätelemään omaa oppimistaan, sopeutuu uusiin tilanteisiin ja kykenee työskentelemään ryhmässä.

Lähteet:

Motivaatio ja itsesäätely oppimisessa (Juntti, K. (2007). Luento 31.10.2007 Oulun yliopisto. Koulutusteknologian tutkimusyksikkö.)

Järvenoja, H. & Järvelä, S. 2006. Motivaation ja emootioiden säätely oppimisprosessin aikana. Teoksessa S.Järvelä, P.Häkkinen & E.Lehtinen (toim.) Oppimisen teoria ja teknologian opetuskäyttö. Helsinki:WSOY.