Tiimi3_teema2

=Uudenlaiset osaamisen ja asiantuntijuuden vaatimukset ja koulutusteknologia=

Työ- ja opiskeluelämässä on Asantin //et al//. mukaan tapahtunut paljon muutoksia, joiden vuoksi ihmisiin kohdistuu uusia osaamisen sekä asiantuntijuuden vaatimuksia, joiden ratkaisemiseen perinteinen koulutus ei ole antanut valmiuksia. Useille aloille on ollut pitkään tunnusomaista jo varhaisessa koulutusvaiheessa alkava, yhä pidemmälle menevä erikoistuminen. Syvällinen perehtyminen omaan erikoisalaan onkin tärkeää, jos halutaan selviytyä kasvavista osaamisen vaatimuksista. Toisaalta erikoistuminen aiheuttaa sen, että yhteistyön merkitys kasvaa monimutkaisten ongelmien ratkaisemisessa. Työyhteisössä tarvitaan myös kokonaisuuden hallintaa, jotta osaamisalueet saadaan puskusaumaan ja jopa ponttiin toistensa kanssa niin, että yrityksen osaaminen on aukotonta ja uskottavuus säilyy. Toki noita katvealueita voi hoitaa erilaisilla konsulttiyrityksillä tai sopimusvalmistajilla. Onko työpaikoilla itse asiassa enää ollenkaan tarpeen hoitaa ja osata kaikkea itse, kun jotkin työtehtävät voi teettää erikoistuneilla nyrkkipajoilla.

Nykyisin usein esille tulevia, uudenlaisia vaatimuksia osaamiselle ovat mm. monimutkaiset, osittain puutteellisesti määritellyt ja nopeasti muuttuvat ongelmat. Teknologian määrä lisääntyy jatkuvasti ja yhteiskunnan luonne muuttuu; nyt puhutaan tietoyhteiskunnasta, mutta mitä meillä on tulevaisuudessa. Tuskin yhteiskunta ainakaan yksinkertaistuu, vaikka teknologian kehitys helpottaakin osittain meidän elämäämme. Asanti //et al//. toteavat, että maailman hallitsemisessa tarvittavat tiedot ja taidot tulevat jatkossakin muuttumaan perusteellisesti sekä vaikeasti ennakoitavalla tavalla.

Yksilöiden ja yhteisöiden täytyy olla jatkuvasti innovatiivisempia. Asantin //et al//. mukaan tämä ei merkitse vain uusien tuotteiden ja tekniikoiden vaan myös toimintatapojen kehittämistä. Tällöin olennaiseksi muodostuu se, miten hyvin tietoa tuotetaan ja välitetään. Koulutusteknologia voi helpottaa uusien toimintatapojen sekä tekniikoiden käyttöönottoa, käytön opettelua ja hyväksikäyttöä. Ja varmasti hyvin toteutettu teknologia auttaa tiedon välittämisessä sekä prosessoinnissa.

Sosiaalisten taitojen merkitys korostuu, sillä työskentely on yhä verkostuneempaa. Ihmisten sosiaalisille taidoille ja toiminnan joustavuudelle lisävaikeutta tuo se, että aikaisemmin yleisesti käytössä olleet pitkäaikaiset tiimit ja verkostot korvautuvat usein nopealla aikataululla, tiettyä tehtävää varten kootuilla asiantuntijaverkoilla.

Globaaleissa asiantuntijaorganisaatioissa tiimit ovat hajautettuja ja virtuaaleja. Palaverin osanottajien fyysinen läsnäolo ei ole enää itsestäänselvyys, ja käytettävä kielikin on melkein aina muu kuin oma äidinkieli. Hajautuneisuus on haaste vastavuoroisuudelle ja sitoutumiselle, jotka ovat yhteisöllisen asiantuntijuuden kehittymisen edellytykset (Leinonen //et al//.).

vaatii myös uusia osaamisen ja oppimisen muotoja, joihin perinteisessä opetuksessa ei ole kiinnitetty paljoakaan huomiota.
 * Uudenlainen todellisuus työ- ja opiskeluelämässä

Koulutusteknologian menetelmät antaa mahdollisuuksia ainakin verkostoitumisen joustavaan käyttöön. Toisaalta teknologia myöskin lisää asiantuntijuuden tarvetta. || ||

Asanti //et al//. määrittelevät tarkoin tiedon luonteen jakamalla sen äänettömään, eksplisiittisen, informaaliin ja formaaliin. Kaiken takana on silti intuitio. Se kumpuaa henkilön omista kokemuksista ja tilanteeseen liittyvistä kysymyksistä. Täten siis asiantuntijatiedon ymmärtämisessä tärkeintä on äänettömän ja eksplisiittisen (ns. kuvaileva tieto) tiedon vuorovaikutus. Tiedon ymmärtäminen ja välittäminen asettaa myös uusia rajoja asiantuntijuudelle. Siinä missä yhteistyö eri tiimien kanssa on ratkaisevaa organisaation innovatiivisuudelle, on asiantuntijuus jakautunutta, se pitää sisällään jatkuvaa kehitystä, tiedonvälittämistä, tiimien jäsenyyttä ja konsultointia.

Artikkelin esittämät tiimikuvailut, yhteistyö, tiedonvälittäminen, asiantuntijuus kuulostavat mainiolle. Luovuus, innovaatio, tehokkuus ovat työaikoihin käärittynä, sujuvana sekä toteutuvana mallina. Kuinka paljon uudenlainen asiantuntijuus vaatii resursseja? Pelkkä tiimien kokoaminen ei riitä asiantuntijuuden jakamiseen, vaan tiimin muodostamiseen ja tiimihengen syntymisen eteen täytyy tehdä töitä, sillä pelkät puhelinkonsultaatiot tai internetissä käytävät keskustelut eivät riitä. Paitsi että tarvitaan rahallisia resursseja, tarvitaan myös tietoteknistä osaamista.

Koulutusteknologian kannalta uudenlainen asiantuntijuus asettaa suuren haasteen koulumaailmaan. Täytyy siis kehittää tiedonvälittämistä, monimuotoista oppimista ja yhteistyötapoja tukevia välineitä (esim. harjoitustehtäviä, ryhmässä tehtäviä kokeita), joiden avulla koululaiset oppisivat kehittämään oppimistaan muuttuvan ja innovatiivisen asiantuntijuuden suuntaan.

Uudenlainen asiantuntijuus vaatii oman erityisalueen tuntemusta, elämänkokemusta ja yhteistyötaitoja. Tätä kaikkea on vaikea yhdistää joihinkin ammatteihin, sekä esimerkiksi niihin koululaisten ja opiskelijoiden ryhmiin, joilla ei ole tiettyä päämäärää siitä, mitä he haluaisivat erityisesti työkseen tehdä. Kenties tämänkin voisi ajatella olevan haaste koulutusteknologialle. Pitäisikö koulumaailmalle kehittää monipuolisempia tehtäviä liittyen esim. kouluaineisiin, jotta saataisiin aikaisemmin selville oppilaiden lahjakkuusalueet tai tulevan ammatin haaveet sekä alakohtaiset kiinnostukset?

Ovatko innovatiivisuuden vaatimukset uudelaisessa asiantuntijuudessa liian suuret? Onko innovaatio enää innovaatiota, kun siihen liitetään tarkat vaateet siitä, missä yhteisössä ja ympäristössä sen täytyy asiantuntijuuden myötä kehittyä?

Asanti, R., Lehtinen, E., Palonen, T. (2002). Työelämän muutokset ja osaamisen haasteet, teoksessa //Oppiminen ja opettajuus,// (toim. Lehtinen, E., Hiltunen, T.) Leinonen, P., Järvelä S. & Häkkinen, P. (2006). Yhteisöllinen oppiminen ja tietoisuustyökalut hajautetun tiimityön kontekstissa, teoksessa //Rajanylitykset työssä//, toim. Toiviainen, H. & Hänninen, H. PS-Kustannus.
 * Lähteet**:

Takaisin Tiimi 3:n sivulle