tiimi7_teema2

=**Mitä tarkoitetaan ns. uudenlaisilla osaamisen ja asiantuntijuuden vaatimuksilla ja miten ne liittyvät koulutusteknologiaan?**=

Muuttuva yhteiskunta: mikä on nykytilanne, miksi se korostaa asiantuntijuutta ja osaamista
Tarkasteltaessa yhteiskunnallisten ja kultuurillisten muutosten määrää ja laajuutta esim.1800-luvun ihmisen ja nykypäivän ihmisen elämän aikana, voidaan todeta niiden määrän moninkertaistuneen ja ilmiöiden monimutkaistuneen (yksittäisen ihmisen elinaikanaan kohtaamien muutosten määrä).

Nykypäivänä tiedon ja tietämyksen merkitys vallan välineenä ja taloudellisena resurssina on korostunut. Kehitys on johtanut tilanteeseen, jossa länsimaisten valtioiden on enää mahdotonta kilpailla perinteisillä tuotannon aloilla. Näin ollen ollaan ajauduttu tilanteeseen, jossa ainoa todellinen kilpailuvaltti on korkeatasoinen tieto ja tietämys. Tämän kehityksen myötä on syntynyt käsite tietoyhteiskunnasta, joka on muuttanut ihmisten toimintaa yhteiskunnassa syvällisesti.

Ilmeistä on, että maailma ja sen hallitsemisessa tarvittavat tiedot ja taidot ovat muuttuneet perusteellisesti ja usein vaikeasti ennustettavalla tavalla. (Asanti, Lehtinen & Palonen, 2002, s.88). Nyky-yhteiskunnan työn käsitettä kuvastavat muutosten nopeus, vaatimus joustavuuteen ja yhä monimutkaisemmat ja tietointensiivisemmät ongelmat, joiden ratkaisemiseen ei riitä enää yksittäisen henkilön panos. Nykyään yksittäisiset aihealueet, esim. joita hyödynnetään taloudellisesti, on tutkittu ja hyödynnetty erittäin pitkälle. Tämän on johtanut tilanteeseen, jossa ainut mahdollisuus uusien resurssien löytämiseen tapahtuu innovoinnin kautta. Tärkeää ei siis ole se kenellä on tietoa, vaan se, kuka sitä osaa tuottaa ja välittää. (Asanti et al.,s. 89).

Asiantuntijuuden käsite ja sen vaatimukset nyky-yhteiskunnassa
Tämän hetkinen tietoyhteiskunta ei toimi ilman asiantuntijoita, jotka mahdollistavat yhteiskunnan infrastruktuurin kehittymisen, siinä toimimisen ja sen hallinnoinnin. Aiemmin asiantuntijuus nähtiin pelkkänä poikkeuksellisena yleistyneenä taitona, sekä laajana tietämyksenä jostain aihealueesta. Nykyaikainen asiantuntijuus korostaa henkilön taitoja ja kykyä sopeutua enemmän kuin pelkkää tietoutta, vaikkakin jokainen asiantuntija tarvitsee perustietämyksen aihealueestaan. Asiantuntijuus nykyään voidaankin mieltää ns. asiantunteviksi toimintatavoiksi.

Koska ihmisen taito toimia osana monimutkaista verkostoa, joissa tietämys ja tehtävät ovat jakautuneet useiden ihmisten kesken korostuu, on tällaisessa verkossa toimiminen ja tämän niin sanotun hajautetun asiantuntijuuden hallinta yksi keskeisistä asiantuntijuuden osista. (Asanti et al., s. 94) Näiden lisäksi asiantuntijuuden yhteisöllisiä puolia on alettu myös huomioida. Asiantuntija toimii yleensä aina osana yhteisöä, johon hän on kasvanut. Tällä yhteisöllä on omat käytänteensä ja kultuurinsa. Jo pelkästään näissä yhteisöissä toimimiseen liittyy valtava määrä ns. hiljaista tietoa (tacit knowledge), jonka tärkeys muutekin osana asiantuntijuutta on yhä korostunut.

Nykyaikainen yhteiskunta tarvitsee yhä enemmän asiantuntevaa henkilöstöä, joka pystyy yhä parempiin suorituksiin. Näin ollen asiantuntijamaisuutta pyritään korostamaan jo koulutasolla, ja kasvattamaan ihmiset jo nuorena toimimaan asiantuntijalle ominaisin tavoin.

Tämän päivän yhteiskunta asettaa asiantuntijoilleen vaatimuksen ymmärtää omaa oppimistaan. Analysoimalla omia metakognitiivisia taitojaan henkilön on mahdollista muokata niitä. Samalla on mahdollista Nonakan ja Takaeuchin tiedon luomisen mallin mukaan muuntaa hiljainen tieto asiantuntevista toimintamalleista eksplisiittiksi. Näin ollen mahdollistuu niiden opettaminen ja jakaminen muille. Tämän kaltainen toiminta korostuu yhä edelleen, sillä koulumaailma ja työelämä linkittyvät yhä enemmän ja näin ollen kerättyjä taitoja voidaan siirtää edelleen. (Asanti et al., s. 109)

Koska nykyiset työtehtävät ovat yhä enenevissä määrin hajautettuja, tarvitaan myös keinoja tukea tämän kaltaista verkottunutta toimintaa. Tällöin on tarve hallinnoida henkilöiden välistä ja laitteiden sisältämää tietoa, joka mahdollistaa tarvittavan suorituksen. (Asanti et al., s. 93)

Asiantuntijuudessa on yhä enenevissä määrin kyse yhteisöllisestä toiminnasta. Näin ollen tarvitaan myös tukea tämän kaltaiselle toiminnalle. Koska asiantuntijayhteisöt ovat tätä nykyä usein globaaleja, voidaan nähdä että ne tarvitsevat yhä uusia keinoja kommunikoida keskenään. Tämä mm. siksi, että vaikkakin henkilöitä ei olisi jaettu suoranaisesti eri ryhmiin, muodostuu heidän välilleen epämuodollisia ryhmiä, joissa ihmiset toimivat. (Asanti et al., s. 95) Tällaisten käytännön yhteisöjen syntyminen ja toiminta on nykyään erittäin arvostettua innovatiivisissa organisaatioissa. Kuten aiemmin mainittiin, innovaatio on yksi keskeinen nykyorganisaation voimavara. Näin ollen asiantuntijat tarvitsevat tukea tämän kaltaisen toiminnan tukemiseen.

Teknologinen tuki asiantuntijuuteen
Aiemmin kerrotun kuvauksen mukaisesti, asiantuntijuudessa on kyse erittäin kompleksisesta kokonaisuudesta. Se sisältää valtavan määrän aspekteja joiden tutkiminen itsessään on äärimmäisen vaikeaa. Tästä esimerkkejä ovat hiljaisen tiedon muodostuminen ja hyödyntäminen, sekä tarkoituksen mukainen toiminta epäformaaleissa yhteisöissä. Koska pelkästään oppimisen tukeminen teknologialla on jo itsessään erittäin haastavaa, on vaikea kuvitella, miten näin kulminoituvaa asiaa pystyttäisiin tukemaan vielä paremmin. Asiantuntijuudessa on kysymys aina henkilön persoonallisesta tavasta hyödyntää hankittuja tietoja ja taitoja, olemassa olevaa tietoa sekä muita ihmisiä. Näin ollen tapoja tehdä on helposti yhtä paljon kuin tekijöitä. Pelkästään yhteisöllistä osaa asiantuntijuudesta tarkasteltaessa voidaan huomata, miten tarpeellinen suora interpersonaalinen kommunikointi on sen kehittymiselle. Tämän lisäksi asiantuntijuuden voidaan katsoa olevan äärimmäisen luova ominaisuus. Näin ollen yritys tukea tai ohjata asiantuntijuutta ja siihen kehittymistä kokonaisvaltaisesti saattaa pian tukahduttaa sen kokonaan asettamalle sen aivan liian ahtaaseen muottiin.

Kuitenkin pienissä osissa tukeminen on varmasti mahdollista. Esimerkiksi edellä mainittujen metakognitiivisten taitojen kehittäminen kohti asiantuntevampaa tapaa toimia voisi toimia erilaisten oppimisympäristöjen ja niiden toiminnallisen tuen kautta. (Saariluoma et al.,s. 161 & s. 166) Tämän lisäksi voisi olla hedelmällistä pyrkiä tukemaan pinnallisella tasolla asiantuntijayhteisöjen toimintaa ja verkottumista. Yksi tapa olisi mahdollistaa eri tyyppisten vapaiden epämuodollisten ryhmien syntymistä esimerkiksi organisaatioiden sisällä, joka myös vaikuttaisi mahdollisesti innovoinnin tukemiseen. (Asanti et al., s. 97) Verkottumista ja verkostojen hallintaa voisi myös olla mahdollista tukea muodostamalla ns. "osaamistietokantoja", jotka helpottaisivat tarvittavien tietojen ja taitojen hallussapitäjien sekä niiden tuottajien löytämisen.

Lähteet:

Asanti, R., Lehtinen, E. & Palonen, T. (2002). Työelämän muutokset ja osaamisen haasteet. Teoksessa Oppiminen ja opettajuus. Toim. Lehtinen, E. & Hiltunen, T. Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan julkaisuja.

Hakkarainen, K., Lipponen, L., Muukkonen, H. & Seitamaa-Hakkarainen, P. 2001. Oppimisympäristöjen kognitiivinen tutkimus. Teoksessa P. Saariluoma, M. Kamppinen & A. Hautamäki (toim.) Moderni kognitiotiede.